Félelem vagy elfogadás? - A pszichiátriai betegek társadalmi percepciójának vizsgálata - Ding-FótosKitti Stefánia; Osváth, Viola; Tarkó, Klára (Multidiszciplináris Egészség és Jóllét, 2026)
Bevezetés: A pszichiátriai betegek társadalmi megítélése Magyarországon továbbra is erősen stigmatizált. Az ismerethiány, a sztereotípiák és a társadalmi távolságtartás akadályozzák az érintettek integrációját és rehabilitációját. A kutatás célja az volt, hogy feltárja, hogyan vélekedik a társadalom a pszichiátriai betegekről, mennyire ismeri a betegségeket, és milyen mértékű az elfogadás irántuk. Módszertan: A vizsgálat kvantitatív módszertannal zajlott. Online kérdőívet töltött ki 114 válaszadó, amely 22 kérdést tartalmazott, 4 nyitott és 18 zárt kérdést foglalt magában. A minta nemek és korcsoportok szerint kiegyensúlyozott volt. A kérdőív mellett egy strukturált interjú is készült egy pszichiátriai beteg hozzátartozójával, amely kvalitatív betekintést nyújtott az érintettek megélt tapasztalataiba. Az adatokat statisztikai elemzéssel és tartalomelemzéssel értékeltem. Eredmények: A válaszadók 62%-a szerint a „pszichiátriai betegség” kifejezés stigmatizáló, 49%-ukat pedig megijesztik a pszichiátriai betegek. A legtöbben a depressziót ismerték fel mentális betegségként; más diagnózisokat kevesen ismertek. 44%-uk úgy vélte, a pszichiátriai betegek meggyógyulhatnak, míg 20% szerint nem élhetnek normális életet. A társadalmi percepciót főleg a média alakítja, amely gyakran torz képet közvetít az érintettekről. Az interjúból kiderült, hogy a hozzátartozókat előítéletek, izoláció és a támogatás hiánya is érinti. Következtetések: A kutatás megerősítette, hogy a pszichiátriai betegek társadalmi inklúzióját (befogadását) jelentősen nehezíti a stigmatizáció, az ismerethiány és a társadalmi távolság. A befogadó társadalom kialakításához szükséges a célzott edukáció, a pszichoedukációs programok bővítése és a társadalmi párbeszéd erősítése. A rehabilitáció sikerességének kulcsa, hogy az egyén a társadalom teljes értékű tagjaként vehessen részt a közösségi életben, ami egyaránt szolgálja az egyéni mentális egészség helyreállítását és a társadalmi kohézió erősítését.