Egy kerületi népegészségügyi program tervezése - Esettanulmány - Kollányi, Zsófia; Laczkovich, Anna; Bernáth, Gábor; Váradi, Balázs (Multidiszciplináris Egészség és Jóllét, 2026)
Bevezetés: A tanulmány esettanulmány-jelleggel mutatja be egy budapesti kerület nép-egészségügyi szakpolitika-tervezési folyamatának első fázisát, középpontban az egészségügyi szükségletek felmérésével és a beavatkozások megtervezésével. A Budapest Intézet 2023 őszén nyert el egy megbízást Budapest VIII. kerületének Önkormányzatától az egészséggel kapcsolatos szükségletek és a helyi egészségügyi szolgáltatások felmérésére, valamint egy jelentős egészségnyereséget kínáló, rászorultság alapján célzott, az Önkormányzat költségvetési és szervezeti kapacitáskorlátait is figyelembe vevő népegészségügyi program kidolgozására. Módszertan: A módszertanban vegyes megközelítést alkalmaztunk: kvalitatív adatgyűjtésként 18 félig strukturált interjú készült egészségügyi dolgozókkal és önkormányzati munkatársakkal, valamint öt fókuszcsoportot szerveztünk 40 év feletti kerületi lakosokkal. A kvantitatív elemzés adminisztratív adatbázisokra épült, beleértve a KSH népszámlálási adatait, a NEAK háziorvosi ellátottsági adatait, és egy speciális, szegregátumok egészségügyi helyzetét feltáró országos adatbázist. Eredmények: Az eredmények jelentős területi egyenlőtlenségeket tártak fel a kerületen belül. Kiemelkedően magas volt a szív- és érrendszeri halálozás, az asztma és COPD miatti kórházi felvételek száma, valamint aggasztóan alacsony a mammográfiai szűrések igénybevétele, különösen a szegregált területeken. A gyógyszerek kiváltása elmaradt az országos átlagtól, ami utalhat az anyagi hozzáféréssel vagy az előírások betartásával kapcsolatos problémára. A kerületi lakosok egy jelentős része (13%) nem jelentkezett be háziorvoshoz, 5%-uk pedig nem rendelkezett biztosítási jogviszonnyal. A reproduktív egészség területén kiugróan magas volt a terhességmegszakítások és a fiatal anyák aránya. A kvalitatív kutatás rávilágított az orvos-beteg kapcsolatok problémáira, a háziorvosi rendelők infrastrukturális hiányosságaira és a szakellátás hosszú várólistáira. Az alacsony társadalmi státuszú lakosok gyakran kerülik az egészségügyet táppénztől vagy biztosítás hiányától való félelem miatt. A kutatás alapján egy 15 pontos beavatkozási javaslatcsomagot dolgoztunk ki, amelynek kiindulópontja egy politikai, anyagi és szakmai erőforrásokkal is bíró népegészségügyi kabinet felállítása. Emellett ingyenes oltási programokat, a reproduktív egészség fejlesztését, az ellátók helyzetének fejlesztését és az ellátók és a lakosság közötti kapcsolatok javítását javasolják, például népegészségügyi profilú szakemberek és egészségmediátorok alkalmazásán keresztül. Következtetések: A tanulmány kritikusan reflektál a kutatási folyamat korlátaira is: az adathozzáférés nehézségei, az érintettek bevonásának akadályai, a különböző igazgatási szintek közötti kompetenciamegosztás, valamint a politikai határidők és szakmai megalapozottság közötti feszültségek mind befolyásolták a kutatómunkát. A szerzők hangsúlyozzák, hogy a helyi népegészségügyi tervezéshez elengedhetetlen lenne egy nyilvánosan elérhető, folyamatosan frissített országos adatbázis, amely támogatja a hátrányos helyzetű területek egészségügyi ellátásának tervezését és monitorozását.